EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hvor er alle?
De dro, Aureliano. Åtte av dem kom mens du var borte.
Gravoniene og de andre familieoverhodene.
Jeg var alene. Jeg måtte fortelle dem hvor våpnene var.
De tok alle.
Greit, la oss dra og få det tilbake. Kom igjen.
Jeg er lei for det. For Livia. For alt.
Men denne gangen blir jeg ikke med.
Se rundt deg.
Vi får ikke gjort mer her.
Du er den siste Adamien.
Pass på at du ikke blir skutt.
Nå setter du meg i klistret her...
Men om du gjerne vil vite det, er jeg stolt AS Roma-supporter.
Det er vi jo så klart glade for å høre!
- Har du spilt fotball før? - Jeg spilte som barn.
Hvilken posisjon likte du best?
Høyreving. Jeg hadde ikke teknikk, men jeg kunne løpe.
Så, hvis vi snakker politikk, kan man si
at du kommer tilbake for å spille i din gamle posisjon?
Høyre.
Du har en hel haug med stemmer som skulle gått til venstre.
Men kjærlighetserklæringen for venstre har ikke kommet.
Sant. Men det er fordi mitt forrige parti har hengt etter på mange områder
som pleide å være våre:
De ytre bydelene, innbyggernes trygghet...
Det er enkelt. Jeg er med dem som jobber for Romas beste.
Ja, og apropos det,
kan du forklare hva som skjer med innvandringsproblemet?
De har klart å overføre hundrevis av migranter til hjertet av Ostia.
Det er faktisk 500 migranter.
Det er en invasjon!
Og dette er et område som mange viktige interesser har vært ute etter.
Ja, og i tillegg til dette, og som er verre,
er at noe som dette ikke kan skje i hemmelighet, uten å informere folket.
- Nemlig. - Det er uakseptabelt.
Nemlig. Innbyggerne har faktisk gjort opprør nå.
Ok, herr Cinaglia, tusen takk.
Takk for din tid. Takk for en veldig interessant prat.
Nå skal vi ta en kort pause
før vi er tilbake for å snakke om vårt elskede lag. Følg med.
Gjør noe, eller så mister den hoven.
Har du peiling på hester også?
Hester, hunder,
sauer, folk.
Alt jeg kan tjene på.
Greit, takk.
- Hva gjør du her? - Samler inn.
Du har Livia.
All dealing i Ostia, hva?
Uten problemer.
Ostia er større enn Venezia.
Har du kapital til å investere? Om ikke starter problemene med en gang.
Er dette alt? Det er nok til å smøre noen få og dekke de første månedene.
- Kanskje. - Hvor mye mer snakker vi om?
Minst tre ganger så mye.
- Vi finner pengene. - Greit, finn dem først.
Og så snakker vi.
Jeg hørte hva som skjedde med Adamiene.
- Hvordan skal du takle ham nå? - Adamiene er ikke mitt problem lenger.
Jeg hørte det på radioen. Du var kjempeflink.
- Virkelig? - Ja.
Nå må de ha forstått hva du vil gjøre.
- Du har snakket med høyre, eller hva? - Nei.
Det er dem som må ringe meg. Jeg har sagt det jeg ville.
De har ikke nummeret ditt. De har allerede ringt hit to ganger.
Hvem?
Hallo? Ja, han kom akkurat.
- Jeg skal gi ham telefonen. - Dette er tredje gang.
Ja, virkelig. Enrico Barzacci fra sentrum-høyre.
Ja?
Samurai tok alt jeg hadde.
Jeg har ingenting igjen.
Jeg vil drepe ham, Spadino.
Jeg vil drepe ham med mine egne hender.
Spadino fortalte hva du gjorde.
- Jeg gjorde det jeg kunne. - Jeg vet.
Alle har forlatt meg.
Men dere er fortsatt her.
Før var problemet faren min, faren din, broren din...
Nå er de borte og vi har fortsatt et problem.
Så lenge Samurai er her er vi kjørt.
Akkurat. Vi må ta alt.
Det er på tide at denne byen skifter hender.
Jeg visste det var idiotisk å bli med dere igjen.
Greit.
Når skal vi gjøre det?
I dag.
Hva skal jeg gjøre med dette?
Adami-eiendommen er nå vår.
Ja.
Men det er hundrevis av flyktninger
på eiendommen du kjøpte av Vatikanet.
For å bygge havnen trenger vi begge tomtene.
Men de flyktningene er ikke problemet.
Nei.
Jeg skal si deg hva problemet er.
Vi får snart et nytt bystyre,
og på de tomtene
har vi fortsatt ikke bygd en ting.
Ikke et hus, ikke en lyktestolpe, ingenting!
Sier kommunen at vi ikke får slå inn så mye som en spiker der, hva gjør vi?
Vi kontrollerer politikerne.
Er du sikker på det?
Jeg trenger å begynne å tjene penger på eiendommene.
Sånn ting er nå
stoler jeg bare på sement.
Cristiana?
Rapporten for Adami-huset, er den klar?
- Nesten. - Kan du bli ferdig til i kveld?
Ja.
Bra. Takk.
Lele.
Er kilden du snakket om til å stole på?
Selvfølgelig. Det var min fars kilde.
- Hvordan det? - Jeg er bare nysgjerrig.
- Men ikke skriv noe om det. - Nei, jeg vet.
Legg den på pulten min så fort du er ferdig.
Kom dere vekk!
Dere må dra!
Vi vil ikke ha dere her!
Kom dere ut!
Fru Monaschi!
Frue!
God morgen.
Jeg ser du har sluttet med eiendom og har begynt med veldedighet.
Jeg er her fordi disse menneskene trenger hjelp.
Og hvem gjør du forretninger med?
Jeg er politiker.
Så du kom hit for å finne ut hvordan du kan kaste dem i havet igjen.
Disse menneskene plager meg ikke.
Det hadde jeg aldri trodd. I hvert fall ikke med tanke på det du sier offentlig.
Hører du disse menneskene?
Det er mange som er like forbannet.
Det er mine velgere.
- Jeg er her for å høre på dem. - Fin måte å drive med politikk.
Jeg husker deg annerledes.
Jeg er på siden til dem som trenger det mest.
Og hvor mye er de verdt?
- Hva vil du, Cinaglia? - Jeg vil ingenting.
Jeg sa jeg er her som politiker.
Om flyktningene blir her er det greit for meg.
De er verdt mer enn tusen tv-reklamer.
Gratulerer!
Jeg ser du har funnet ut hvordan man kommer seg fram i denne byen:
Si en ting og gjør noe annet.
Da har vi noe til felles.
Jeg må tilbake på jobb.
Ha det bra.
Fri Ostia! Fri Ostia!
Eleonora?
Ja, Sara?
Vi mangler ti senger og rundt 60 tepper.
De skulle ha kommet i morges.
- Ring dem. - Jeg ringer dem igjen og gir deg beskjed.
- Be om mer enn 60. - Ok.
Hva er dette sirkuset?
- En nødoperasjon. - Er dette dine folk?
- Jeg driver bare leiren. - De må dra!
- I dag! - Det er ikke jeg som bestemmer.
Politiet og myndighetene bestemmer. Vatikanet har latt oss være her.
Det er min eiendom. Bli kvitt dem, forstått?
- Det er en midlertidig løsning. - Du er en driftig kvinne.
Du er også veldig attraktiv, men du blir lett distrahert.
Du burde huske at jeg ikke kommer med tomme trusler!
Cristiana?
Ja.
Takk for at du kom.
Jeg har hørt store ting om deg.
Jeg gjør min plikt.
Ydmyk også.
Hva ville du snakke med meg om?
Du var venn med Franco Marchilli,
overbetjent Gabriele Marchillis far. Ikke sant?
Jo.
Vi var kolleger. Og stod hverandre nær.
- Hvordan vet du det? - Jeg spurte meg for.
Jeg måtte snakke med noen utenfor stasjonen min.
- Om hva? - Om Gabriele.
Fortsett.
Jeg vet ikke, han oppfører seg merkelig.
Kanskje jeg innbiller meg ting.
Du kan snakke åpent med meg.
På tre måneder har han blitt forfremmet flere ganger. Det er ikke normalt.
Selv ikke for sønnen til en politimann som døde i tjeneste.
Hva har han gjort?
Vi gjorde en identitetskontroll i Adami-villaen.
Han hadde informasjon fra en av farens informanter.
Men vi fant ikke noe.
Franco hadde ikke informanter.
Det er ikke alt.
Han forsvant under kontrollen.
Og da vi skulle gå inn kom han tilbake og ba oss om å dra.
Faren hans fortalte meg at Lele hadde dårlige venner.
Og at han hadde sett ham med Samurai.
Samurai.
Jeg har lett etter noe på ham i tre måneder.
Jeg vet han hadde noe å gjøre med dødsfallet til Leles far.
Hva skal jeg gjøre?
Hold øye med ham.
Følg med på bevegelsene hans og hold meg informert.
Hvorfor ser jeg Sara Monaschi igjen?
- Hvordan ble hun involvert? - Hun jobber med en kardinal.
- Fiorenzo Nascari. - Få ham ut av veien.
Akkurat nå kan jeg ikke gjøre noe som kan ødelegge for meg.
Jeg ligger an til å få en viktig post.
- Jeg må ligge lavt. - Jeg bryr meg ikke om din post.
Jeg må bygge før det nye bystyret kommer til makten.
- Hvorfor? - Viktige folk vil ha det sånn.
Jeg får ikke gjort noe.
Og Nascari er ikke typen som lett lar seg overtale.
Hva betyr det?
At han ikke er som meg.
Da koster han bare mer.
- Hvor er Alberto? - Jeg vet ikke.
Når du snakker med ham, for jeg vet at du snakker med ham,
si at det han gjorde har satt ham opp mot familien.
Han gjorde rett i å rømme. Fra og med i dag kan dere ikke bo her lenger.
- Dette er vårt hjem. - Nei!
Dette er mitt hus!
Og nå skal du forlate det. Alene.
Siden mannen din tydeligvis ikke vil være sammen med deg.
Dere skal til slektninger i Abruzzo.
Hva tror du faren min sier til at du kaster meg ut?
Faren din bestemmer ikke over deg lenger.
Du giftet deg med Spadino og nå må du gjøre som jeg sier.
Han er i stallen på dagen.
- Vent til han drar. - Så følger jeg etter.
Vi må ta ham når ingen av folkene hans er der.
Så vi endelig kan få ham ut av veien!
Hvis du bruker denne bilen oppdager de deg med en gang.
Slapp av, jeg fikser en annen.
Jeg skal fikse en pistol.
Angelica?
Hva vil hun gjøre?
Nei, Angelica, ro deg ned.
Ja. Gjør som hun sier inntil videre. Vi ordner alt når jeg kommer tilbake.
Nei, jeg dumper deg ikke.
Jeg har noe viktig å gjøre nå.
Alt kommer til å forandre seg, jeg lover. Stol på meg.
Ha det.
Hvordan går det med Angelica?
Jeg er glad i henne.
Hva betyr "å være glad i"? Glad i!
Hva det betyr?
Det betyr at vi skal ha barn.
Og at jeg treffer en fyr.
Hva kan jeg si, Aureliano?
Ekteskap er alvorlige greier. Man må få det til å funke.
Ta til høyre her.
Du skal bli far. Ikke bli skutt, da!
BARNEPARADISET
Hva vil du nå?
Jeg trenger to pistoler.
Og så spør du meg?
Mennene dine stakk, ikke sant? Hva skjedde?
Ingenting. Hjelper du meg eller ikke?
Beklager, jeg kan ikke hjelpe deg. Fetterne mine tok alt.
- De styrer nå. - Tenk deg det.
Jeg sa det, eller hva?
Hvor er de to køddene?
Hvorfor trenger du pistoler?
- Hvis du vil ha min hjelp får du si det. - Ok.
Hør etter!
Hør etter! Stille!
Stille!
I dag må vi ta en viktig avgjørelse.
Og vi må ta den sammen.
Familien vår har en sjanse til å ta over Ostia.
Alt er ordnet, men vi trenger mer penger.
Og vi i familien Anacleti må skaffe dem.
Og når kommer disse pengene tilbake?
Det er ikke tid for å tenke på det. Tenk på det vi vil tjene.
Vi trenger penger til medgift, bryllup...
Bli med meg.
Men når vil vi være sjefer?
Gamla er rasende.
Hun vil styre, men hun kaster bort tid på å snakke.
Vi hadde hatt diskusjoner med Manfredi også.
- Det tror jeg ikke. - Ikke?
Når det kommer til å hoste opp cash, er alle døve.
Og ingen hoster opp en lira.
Det kommer an på hvordan man spør.
Problemet vårt er at vi aldri tenker stort.
Hvor tar du meg med hen?
Til slektninger i Sulmona.
- Jeg må gjøre noe først. - Ikke gi meg problemer, Angelica.
Jeg vil ikke det, men kanskje jeg vet hva vi kan gjøre med Adelaide.
Hvis du hjelper meg og jeg har rett, gjør du henne glad også.
Så?
Jeg tuller ikke her.
Hvor?
Kjør.
Skynd dere.
Gjør alt klart i lageret.
- Hei, Aureliano. - Hei.
De er i bevegelse.
Det er mer enn ti av dem. De har lastet inn bensin og greier.
- De holder på med noe. Er han der? - Nei.
Jeg kan gå inn og se om jeg oppdager noe.
Nei, vent til jeg har pistolene.
Ok, jeg venter her. Greit.
Ha det.
- Hva foregår? - Jeg må snakke med deg, pappa.
Vi går inn.
Si meg hvor pistolene er.
Så fort du kommer inn er det en hvit varebil der. De er inni den.
Si ifra hvis du legger merke til noe rart.
Hva i helvete...
Drittsekk!
Jeg holder den nært for å se klart
For å huske at om alt går skeis Kan jeg bære vekten, helt åpenbart
For å huske at det virkelig var stort
Overlatt skjebnen går det fort Man kan fortsatt se det på meg
Selv om det brenner Mister jeg ikke troen jeg har på meg
Lev med smerten Og du vil aldri se en ny deg
Jeg beklager om alt jeg har solgt
Er som et slag i magen Og jeg er kald
De sa At ingen kommer ut av dette
Det er ikke sant Noen jeg ser opp gjør det
De sa at folk ikke forandrer seg Men jeg tror ikke på dem
Jeg ser på Marco og gliser
Jeg ser stedene der jeg leker Går til helvete og jeg ber
Du ber meg om alt Men ikke for å bli
Jeg kjenner ikke min skjebne Men prioriterer kjærligheten
Jeg lever med tap som en flyktning
Jeg vil være ved siden av deg Stå med meg
Står vi støtt sammen vil vi fly høyt
Når vi får ting på avstand Kan vi tydelig se
At alt ender veldig, veldig stygt
Jeg vil være ved siden av deg Stå med meg
Står vi støtt sammen vil vi fly høyt
Når vi får ting på avstand Kan vi tydelig se
At alt dette ender veldig, veldig stygt
Takk for at du kom så sent.
Ikke noe problem, det er jobben min.
Du ser hvordan han...
Noe må ha skremt ham, men jeg aner ikke hva.
Doktor, vi har en hoppe vi også må sjekke.
Jeg sa det!
Jeg kjenner ham.
Han er ikke en man kan tråkke på tærne.
Ro deg ned.
- Truet han deg? - Så klart! Hvorfor tror du han kom hit?
Vi har noen mektige folk mot oss.
Vi visste det.
Men vi beskytter de flyktningene, og det krever mot.
Og jeg er sikker på at du ikke mangler det.
Det er derfor jeg valgte deg.
Jeg mangler ikke det.
Men alene, mot den mannen, er det ingenting jeg kan gjøre.
Sara, du er ikke alene.
Du kan ikke komme hit og mase på meg. Forstår du?
Hei, slapp av.
Det tar bare ett minutt.
Dere holder øye med området der flyktningene er, sant?
I kveld, sørg for at når en patrulje er ferdig med sitt skift
starter den neste en halvtime senere.
Og si ifra når kysten er klar.
- Lett som en plett. - Nei.
Det er umulig. Jeg har ikke ansvar for patruljene.
Hva så? Du er overbetjent, ikke fortell meg at du ikke kan fikse ting, Lele.
Nå kan du gå.
Kom deg ut!
Jeg kan skaffe deg pengene.
På en betingelse.
Hva da?
At datteren min tar seg av avtalen.
Hva?
Det er bedre om Angelica tar seg av hele handelen.
Og derfor blir hun i Roma, i dette huset,
der hun giftet seg med din sønn.
Svigermoren bestemmer over svigerdatteren. Ikke faren.
Men du ber faren om penger.
Så?
- Det er sent. - Greit.
Vi gjør som du sier.
VAKTLISTE
Jeg har gjort det jeg kunne.
Jeg kommer innom om noen dager for å se...
Vi drar.
Lukk døra.
- Hva slags sted er dette? - Et hotell.
Det var vårt, men ingen har vært her på tjue år.
Jeg bor her nå.
Fetterne dine vil lete etter deg, så du sover her i natt.
- Sier hvem? - Sier jeg.
- Hei, Spadino. - Aureliano.
Endelig har rotta dukket opp.
- Du høres rar ut? Hvor er du? - I stallen.
Hva mener du med "i stallen"?
Ja, jeg klarte å snike meg inn. Overlat det til meg.
- Hvor er han? - Han er her.
Hva skal du gjøre nå?
Jeg fikk akkurat beskjed. Guttene er klare.
Må stikke. Ringer snart.
Sørg for at du gjør det riktig.
Vent, Spadino...
Spadino?
Se sint ut, som folk som er lei av situasjonen.
Ingen må dø, ellers konfiskerer de området,
og da er det over.
Ok?
- Samurai. - Hva er det?
- Så? - Det er noen som vil møte deg.
Bli kvitt disse jævla flygebladene.
Med alt jeg har brukt på kampanjen kunne dere i det minste ha delt dem ut!
ØKT SIKKERHET I DE YTRE BYDELENE
Samurai ba meg sende patruljebiler vekk fra flyktningleiren.
Nei, jeg vet ikke hvorfor.
Hva gjør vi?
Vi venter til Spadino ringer tilbake.
I mellomtiden kommer du hit.
- Hvor? - Til hotellet.
Ok, jeg kommer.
- Hvorfor kom du hit for å møte meg? - Jeg ville se ansiktet ditt.
For å se hvor mye du har forandret deg.
Jeg hadde likt å ha deg ved min side.
Det er du som bestemte deg for å dra.
- Det må jo ha vært en grunn? - Å!
Fortsatt en tøffing, hva?
Jeg er den samme.
- Jeg har ikke sviktet mine idealer. - Ikke jeg heller.
Jeg er bare eldre enn deg.
Klokere.
En gang ga det mening å slåss for idealer, men ikke nå.
Kom igjen, ikke lag dårlig stemning.
Vi har ikke sett hverandre på flere år.
Jeg husker deg som barn.
- Se på deg, du har blitt en mann. - Og du har blitt gammel.
Jeg snakket med politimannen. Jeg møter dem på lageret og så drar vi.
Jeg blir også med.
Jeg vil sørge for at dere ikke roter det til.
Du og jeg tenker fortsatt likt.
Og i kveld skal jeg bevise det for deg. Bli med meg.
Jeg har ikke forandret meg.
Du gjorde meg bekymret. Hva skjer?
Samurais menn holder på med noe. Men jeg vet ikke hvor de skal hen.
- Er han der? - Han dro akkurat.
- Aureliano... - Vent.
Når ba Samurai deg om å fjerne patruljen?
Om en time.
Spadino, jeg vet hvor de skal hen.
Dra til flyktningleiren. Fort.
En gin og tonic.
Ellers takk.
Så?
Du har ikke startet engang og du vil allerede bytte lag?
- Nei, det er ikke... - Hva gjør du?
Rettferdiggjør deg selv?
Hvor mange stemmer fikk du?
Hvordan det, vet du ikke?
Jo, men jeg vedder på at en som deg husker det nøyaktige antallet.
Jeg fikk 230,423.
Der. Ser du?
Du forventet det ikke?
Jeg drev en veldig lang valgkamp.
Jeg stoppet ikke ett sekund.
Det er tydelig at du er driftig, hardtarbeidende.
Hva vil du ha i bytte?
- Å samarbeide med deres koalisjon. - Jeg vet det.
Men hva vil du selv ha ut av det?
Burde ikke vi snakke politikk?
- Om programmer? - Virkelig?
- Avtaler på tvers av partier. - Hvordan forbedre sosiale programmer?
Høyreving-koalisjonen er en veldig praktisk en.
Vi sier ting rett ut. Si meg hva du vil.
En plass i bystyret og en av mine menn som leder for formannskapet.
Jo mindre man er, jo mer vil man spise.
- Så? - Det er ikke jeg som bestemmer.
Jeg snakker med partiet og gir deg beskjed.
Barzacci, jeg kom ikke hit for å bli køddet med.
Dette er ting du bestemmer.
Men jeg bestemmer ikke slike ting i en bar.
Du hører fra meg.
- Så? - Har ikke sett noen enda.
De drar nå.
- Hei, kjære. - Hvorfor er du ikke hjemme?
Møtet varte lenge. Jeg kom akkurat nå.
- Hvordan gikk det med Barzacci? - Han tar seg god tid.
Han sa det ikke er han som bestemmer.
Som om jeg ikke visste at partiet fikk ham til Roma av den grunn.
- Og så? - Og så ingenting.
Alice, det er umulig å vite hva disse mennene tenker.
- Men virket han positiv... - God kveld, frue.
God kveld, herr Cinaglia.
Bli med oss. Det er noen som vil snakke med deg.
- Når du er klar. - Ja. Så klart.
- Etter deg. - Dra hjem, kjære.
Barnevakten må hjem. Det er sent.
Farvel.
Vi snakkes etterpå.
Her er de.
Jeg ser ikke Samurai.
Han er der. Helt sikkert.
Kom igjen.
De sover. Gå stille inn.
Og sørg for å ikke sikte på teltene der de sover!
De har sett på Ostia som en dumpingplass, og nå får de lære seg en lekse.
Vi splitter oss opp.
Hva i helvete er det som skjer?
Vent her.
Et av teltene brenner.
Har du gått deg bort?
Kom hit! Hva i helvete gjør du? Ja sa ikke teltene!
- Hvor er Saverio? - Jeg vet ikke!
Finn ham! Kom igjen!
Kom igjen! Bli med meg!
- Aureliano! Vi drar. - Hvor er han?
Hjelp!
Hjelp! Hjelp!
Kom igjen, inn med deg.
- Vi må stikke! - Dette har ingenting med idealer å gjøre.
Hva er din innfallsvinkel her?
Hvorfor prøver de å drepe deg?
Hva gjør vi nå? Helvete bryter løs her!
Vi drar.
Sara!
Våkne, Sara!
Våkne, kom igjen.
Cinaglia.
Hva har du gjort?
Tekst: Rikke Carlberg